EN ORIGINAL FILM FRA NETFLIX
Så længe tilbage, jeg kan huske, havde jeg en lykkelig barndom.
Men jeg blev ældre...
og så begyndte spørgsmålene.
Med spørgsmålene fulgte smerten.
Hvem er jeg?
Hvor kommer jeg fra?
Hvad er min historie?
Hvem var de kvinder, hvis navne altid blev hvisket...
når de troede, at jeg ikke lyttede?
Hvem var de?
INSPIRERET AF EN SAND HISTORIE
CHUBUT-PROVINSEN, ARGENTINA. 1925
Må jeg røre ved dit ansigt?
Jeg vil tro, at der er ting, du gerne vil vide.
Ting?
Alting.
Det er umuligt at vide alt.
- Går du på første år? - Ja.
Jeg var syg og kunne ikke komme de første dage.
Hvis du ikke bliver tør, bliver du syg igen. Kom.
Følg med!
FORFÆNGELIGHED ER DIN SVAGHED
Tror du, at de tager mit fravær i betragtning?
Bare rolig, jeg taler med dem.
Jeg går på tredje år og arbejder her. Min tante er rektor.
Lad mig hjælpe dig.
Tak.
- Gør det ondt? - Nej.
Hvad med nu?
Nej.
- Nu? - Nej.
Jeg hedder Elisa.
Jeg hedder Marcela.
Pænt modermærke.
I denne uge skal vi lære om stedord.
Kom ind.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Jeg beklager, søster. Hun er ny og for vild.
Hun har været syg og fraværende i nogle dage.
Men hun arbejder hårdt og vil komme med hurtigst muligt.
- Må hun sætte sig? - Ja. Tak, Elisa.
Vær så venlig...
- Hvad hedder du? - Marcela Gracia Ibeas.
Udmærket. Sid ned.
Vi fortsætter med oplæsningen.
Mennesker eller ting
kaldes ikke kun ved deres navn,
men også ved ord, der erstatter navnet.
Når vi siger:
"Bernardo var meget tilfreds med sit liv og sin kone, Elvira,
for de levede lykkeligt sammen,
og hun elskede ham, og han elskede hende".
"Ham" erstatter Bernardo og "hende" Elvira.
- Du forskrækkede mig. - Virkelig? Undskyld.
Jeg ventede på dig.
Jeg bor ovenpå med min tante og de andre nonner. Nævnte jeg ikke det?
- På skolen? - Ja.
Jeg vil gerne takke dig.
Det behøver du ikke.
Hvordan er det at bo sammen med nonnerne?
Hvad tror du?
Det ved jeg ikke.
Det er et helvede.
Taget i betragtning, at de er Guds koner, så er de nogle værre hekse.
De skændes altid og kritiserer hinanden,
og de er ikke lykkelige.
Det er som at bo i et harem,
hvor alle kvinderne kæmper for at blive sultanens yndling.
Men sultanen kommer aldrig.
Aldrig?
Jeg har aldrig set ham.
Tror du ikke...
på Gud?
Jeg tror ikke på nonner.
Jeg tror ikke på præster.
Ej heller Jomfru Maria eller Helligånden. Særligt ikke på den.
Og... jeg tror ikke på Gud.
Hvad med dig?
Jeg ved ikke.
Jeg tror kun på ting, der bevæger sig.
Jeg tror på heste. Jeg ville gøre alt for at have en.
Hvad med mus? Og katte og hunde. Tror du på dem?
På duer og snegle.
Og myrer. På alt.
Du må hellere komme hjem.
Og du skal tilbage til nonnerne.
Ja.
Vi ses i morgen.
Hav en god aften.
- Husk en paraply i morgen. - Det skal jeg nok.
Hvem var pigen, du fulgtes med?
Hun er fra skolen.
Elisa.
Hjalp mig med at finde klasseværelset.
Hendes tante er rektor dér.
Der er avner i suppen.
Jeg har siet den tre gange.
Siet den?
Du skal lære noget i skolen, men ikke for meget.
Ikke for meget, men nok.
Goddag, Elisa.
Godmorgen, Elisa.
Hvordan har du det, Elisa?
Hej, Elisa. Hvordan har du det?
Elisa...
Elisa, Elisa, Elisa...
Elisa, Elisa...
Du lyttede ikke til mig.
Nej.
Jeg glemte den.
Den kristne sejr ved den hellige grotte i Covadonga
var resultatet af den kristne tro,
der gav de kristne soldater den næring,
der skulle til at besejre maurerne,
som jeg vil betegne som barbarer.
Isabel og Fernando...
Var fremragende monarker
- De bandlyste fra Spanien... - Vil du se mit værelse?
de mørklødede maurere.
Nu?
Hvis ikke nu, hvornår så?
Elisa...
Hvem er du sammen med?
Marcela. Hun er ny på skolen, søster Clara.
Hvordan er hun?
Hun...
er rødhåret.
Det er snarere gulerodsfarvet.
Hun har mange fregner.
Og hun er meget fed!
- Virkelig? - Og krøbling.
Hvis jeg ikke kendte dig, så ville jeg sige, at du løj, Elisa.
Hvis jeg ikke kendte dig...
Det er her, jeg læser og tegner.
I det mindste lader de mig være.
Skal jeg gå?
Nej, ikke dig.
Jeg mente nonnerne og min tante.
Ved du, hvad de altid siger til mig?
Nej.
At jeg skal finde en mand og blive gift snart.
Gør jeg ikke det, så må jeg blive her med dem for evigt.
Dagen lang, hver dag.
Min far sagde, jeg ikke må spilde for meget tid i skolen.
At lærerne har et dårligt omdømme.
Og at jeg skal blive gift nu, før jeg bliver gravid.
Hvad sagde du til ham?
Hvad siger du til dem?
Jeg spurgte først.
Jeg siger...
Jeg siger, hvad de vil høre.
Det gør jeg også.
Men jeg vil gøre alt for at slippe for at gifte mig med en mand.
Jeg ved ikke, om jeg vil giftes.
Du milde!
Der er mange ting, du ikke ved.
Om du tror på Gud, om du vil giftes.
Er der noget, som du er sikker på?
Jeg ved, at jeg var på et børnehjem, indtil jeg var ti.
Sammen med 40 andre piger. Vi sov i kartoffelsække.
Rotterne kravlede rundt overalt.
Vi spiste tynd suppe fyldt med døde edderkopper.
Der var kun elendighed... og snavs.
Og gudstjenester.
Men pludselig en morgen...
En kvinde dukkede op og sagde, hun var min mor.
Min rigtige mor.
Hun tog mig med hjem til en mand, der sagde, han var min far.
De gav mig aldrig et kram...
Eller sagde, hvorfor jeg troede i ti år, at de var døde.
Jeg ved ikke, om de er mine forældre.
Hvis jeg ikke engang ved det...
hvordan kan jeg så tro på Gud?
Eller ægteskab? Eller noget?
Tilgiv mig, Marcela...
Det vidste jeg ikke.
- Jeg skal til time. - Undskyld.
Tilgiver du mig?
Jeg er Elisa, Marcelas klassekammerat.
Hun lånte mig bogen i morges, og...
Jeg ville aflevere den. Må jeg...?
- Jeg giver den til hende. - Værsgo.
- Godaften. - Godaften.
Den er fra din klassekammerat.
Hun glemte at give den til dig.
Nogle bøger kan vi ikke bruge til noget.
"Kære Marcela...
Jeg ville aldrig forsætligt gøre dig fortræd.
Det sværger jeg på.
Tro på mig.
Tro på mig og tilgiv mig.
Med venlig hilsen, Elisa."
"Med venlig hilsen, Elisa."
Marcela...
Din far tager fejl.
Bøger...
Hvad?
Hvad er der med bøger?
Jeg læser i hemmelighed, når din far ikke ser mig.
Det er ikke sandt.
Emilia Pardo Bazán.
DET BRÆNDENDE SPØRGSMÅL
- Jeg drømte... - Jeg drømte...
- Du starter. - Nej, det gør du.
Jeg havde en drøm om dig.
Utroligt.
Jeg havde en drøm om dig.
Virkelig?
Ja.
Vil du ikke fortælle mig din drøm?
Nej.
Aldrig.
Hvad med dig?
Heller ikke.
Ved du, hvad jeg har tænkt hele mit liv?
Om hvad?
Jeg går ture her...
Jeg går ned til vandet.
Jeg lukker mine øjne og drømmer.
Drømmer?
Jeg drømmer, at jeg rider på en hest, og jeg krydser havet.
Jeg når kysten...
og det er Argentina.
Jeg rider videre på hesten. I timevis.
Uden at blive træt.
Det er en absurd drøm, for jeg har aldrig redet på en hest...
og jeg er bange for havet.
Hvad laver du?
Det her sker virkelig, ikke?
Det er ikke en drøm, vel?
Det er ikke så koldt i vores drømme.
Du må hellere gå nu.
Der er langt tilbage til skolen.
Det gør ikke noget.
Vi ses i morgen.
Marcela, jeg...
- Der er så mange ting... - Elisa.
De venter på mig indenfor.
Du skal vide én ting.
Hvad?
Hvis jeg dør lige nu...
så er det øjeblik i havet med dig...
det lykkeligste øjeblik i mit liv.
En dag køber jeg en hest til dig.
Lad hende gå. Jeg klarer det.
- Hun bliver for at hjælpe dig. - Jeg klarer det.
Det er nok.
Du skal ikke i skole i dag.
- Hvorfor ikke? - Pas din mor, hun er syg.
Jeg har det fint. Lad hende gå.
Marcela bliver her i dag.
Basta.
I Portugal er der tre hovedregioner:
Nord, central og syd,
som består af Alentejo og Algarve.
Den nordlige region består af Minho-provinsen og Serra da Estrela.
Ved du hvad?
Min krop er dækket af modermærker.
Måske en dag...
kan du vise mig dem?
Vent her.
"I mørket kunne man kun ane gadens monumentale omrids,
for den var skjult af nattens mørke."
Hvad laver hun her?
Det er Elisa.
Hun kom med mine lektier.
Jeg var jo ikke i skole i dag.
Gå.
Datter...
Vi må tage os en snak.
Om hvad?
Jeg må ikke forsømme.
Jo, du må.
Da din uddannelse er så vigtig for dig,
sender din mor og jeg dig på kostskole i Madrid.
Det er et godt sted, mit barn.
Du vil lære meget mere end her. Om tre år kan du blive lærer.
Kostskole eller kloster. Din beslutning.
Jeg ville have valgt klostret, men din mor insisterede.
- Hvor skal du hen? - Giv slip!
Giv slip! Lad mig gå!
- Stop! - Giv slip!
Giv slip!
Kære Marcela...
Der er gået fire uger...
tre dage og ni timer...
siden sidste gang, jeg kunne dufte dig.
Men det føles, som om du er så tæt på mig i mine drømme...
at jeg næsten kan røre ved dig.
Alting minder mig om dig.
Alting.
Børnene...
Min tante, nonnerne!
Solen...
Regnen, havet...
Sandet...
Papiret, som jeg fylder med ord, bringer mig tættere på dig...
Fjeren...
Blækket...
Jeg drømmer tit om dig, Marcela.
Selv når jeg er vågen.
Jeg tegner dig.
Alle steder, jeg ser, finder jeg dig.
Jeg savner dig så meget.
Så meget.
Jeg vil kysse dit modermærke.
Din for evigt...
Elisa.
Kære Elisa...
Jeg har lige læst dit brev.
At læse dine ord er som at røre ved dig.
Jeg forestiller mig, at jeg sidder ved siden af dig, når du skriver.
Mens du skriver til mig.
Jeg betragter dig...
Jeg ser hver bevægelse...
Hvert ord, du giver mig.
Jeg ser på dine hænder...
Dine modermærker...
Dine pauser...
Din hast...
Og min.
Jeg forestiller mig, at vores breve er syet sammen, som var de et tæppe.
At vi er nøgne, oven på dem.
Som om alle de ord, vi har sendt til hinanden,
kan beskytte os fra kulden...
fra folk...
på afstand.
Når et af dine breve ankommer...
giver jeg det et kram, før jeg åbner det.
Jeg giver dig et kram.
Dine ord dulmer min utålmodighed...
min frygt for, at jeg ikke vil se dig igen,
og frygten for, at du holder op med at skrive.
Dine kærlige ord gennemtrænger min hud.
Jeg tror, at mine modermærker er dine ord.
Jeg elsker dig så højt, Elisa.
COUSO, GALICIEN TRE ÅR SENERE
Kastanjen...
er en frugt...
med en rødlig skal.
Kastanjens form...
minder meget om...
et hjerte.
Tegn en kastanje.
Er I færdige med at tegne en kastanje?
Jeg har de hurtigste børn i hele Couso.
Ind med jer!
Hvem er hun?
Du.
- Du har altid været ved min side. - Altid...
- Du har været med mig hvert minut. - Hvert minut...
Bed om skolen i Couso. Den ligger ti kilometer fra min.
- Ti kilometer... - Ti kilometer...
Så bliver jeg overført til din.
- Med dig. - Med mig.
- Så vi kan være sammen. - Være sammen.
- Sammen. - Sammen.
- For evigt. - For evigt.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker dig.
- Godmorgen. - Godmorgen!
Sid ned.
CALO, GALICIEN FEBRUAR 1901
Jeg er frøken Marcela, hvad hedder I?
Pedro.
Rosa.
Jeg hedder Celso.
Jeg hedder Rocío.
Rosalía.
Ved I, hvad det er for et træ?
TREENIGHEDEN
GUD - HELLIGÅNDEN - SØNNEN
Der er jo to sommerfugle.
Kan I give mig en hånd?
Vi bider ikke.
De er hidsige.
En...
snegls...
krop...
den...
er...
blød.
Jeg vidste, du var her.
Jeg ved altid, når du er nær.
Hvad står der i brevet?
Min fætter, Mario.
Min tantes søn.
Han er druknet.
Druknet?
Jeg kendte ham dårligt. Han boede i England.
Jeg var hans eneste familie.
- Skal vi spise? - Ja, jeg er hundesulten.
Må jeg have lov?
Jeg kan ikke danse.
Hvad mener du med, at du ikke kan danse?
Bare en.
Tænk ikke på din veninde. Jeg byder hende op bagefter.
Jeg er så vred på dig lige nu.
Elisa...
Vi må blive ved med at lade som om.
Lade, som om vi er som alle andre.
At vi er ligesom dem.
Ellers lader de os ikke i fred.
Det ved du godt.
Ja.
Hvad synes du?
Har du set de to?
Se, hvor sjovt de har det.
Hvad vil du?
Jeg ville invitere frøken Marcela til festen i næste uge.
Kom til festen.
Frøken Marcela kan ikke.
Jeg vil høre det fra frøkenen.
Bestemmer du over hende?
Åbn døren!
Åbn døren, tribade!
Lesbiske kvinde.
Marcela!
Ved du, hvor dine klassekammerater er?
Er nogen syg?
Sid ned.
Kom frem!
Du ved, hvad vi skal gøre, ikke?
Ja.
Er du sikker?
Ja.
Elsker du mig?
Med hele min sjæl.
Marcela, det er ikke for sent at leve et andet liv.
Et liv...
der er normalt.
Ti stille.
Mit normale liv er med dig.
Ingen kan give mig det, du giver mig.
Ingen.
Nogensinde.
Vi tager til Buenos Aires, hvor ingen kender os.
Ja.
Jeg har ikke set Elisa i flere dage.
Hun er rejst.
Hvorhen, om jeg må spørge?
Til Havana.
Med noget familie.
Hun har allerede sat sejl.
Farvel. Jeg går indenfor.
Vent.
De siger, at din ven er rejst.
Ja.
For nogle dage siden.
Til Cuba.
Er du alene?
Jeg løber tør for brænde.
Det tog Elisa sig af.
Jeg kan komme med noget brænde.
Tak.
I dag...
I aften.
Jag mig ikke på flugt
For jeg har ikke gjort noget galt
En pige lister væk
Så de kan blive sammen
De sejler over havet
Så ingen kan tage hende
Mario...
Jeg blev født den samme dag som min kusine Elisa,
men syv år senere,
da min mor havde giftet sig med en engelsk protestant.
Det er skrækkeligt, min søn!
SAN JORGE-KIRKEN, A CORUÑA
Nej, Fader, men omstændighederne...
Alle dokumenterne gik tabt,
og jeg blev aldrig døbt, fordi min stedfar modsatte sig det.
Da jeg var otte, tog de mig med til England.
Ved du, hvad min drøm er, Fader?
Min eneste drøm, nu da jeg endelig er hjemme...
er at blive døbt og gifte mig med Marcela.
Med det samme, min søn. I morgen.
- Virkelig, fader? - Ja.
JUNI 1901
Mario...
Tager du Marcela, der står her ved din side,
til din lovformelige hustru?
Hvis du gør det, så sig: "Ja."
Ja.
Marcela...
Tager du Mario, der står her ved din side,
til din lovformelige ægtemand?
Hvis du gør, så sig: "Ja."
Ja.
Jeg erklærer jer nu for ægtefolk
i Faderens, Sønnens
og Helligåndens navn. Amen.
Amen.
Hvad kan jeg hjælpe med?
Marcela, mit barn,
vi hører, at du er blevet gift.
Ja, fader.
I A Coruña.
I San Jorge-kirken.
Fader Cortiella giftede os.
Må vi møde din mand?
Nej, han hviler sig.
Det tager kun et øjeblik.
Hør, Marcela...
Vi har hørt...
hvor underligt det end lyder...
at du er gift...
med Elisa.
Med Elisa, der klæder sig som en mand.
Det er absurd!
Elisa klædt som en mand?
Er det derfor, I er her?
Han hedder Mario.
Han er hendes fætter.
De er fætter og kusine, så de ligner hinanden.
De er næsten identiske.
- Ellers noget? - Bed ham komme ud.
Jeg vil gerne...
undersøge ham.
Undersøge ham grundigt.
Hvorfor blander I jer i andres liv?
Er der ingen, der skal have den sidste olie...
eller er forkølet?
Vil du vide noget, fader?
Noget, der kan overbevise dig om, at Mario er en mand, og du ligeså.
Om nogle måneder vil du se det.
Jeg er gravid.
Med Marios barn,
min mands barn.
Jeg håber, at du vil døbe ham.
Gå.
Vejret skifter.
Vi må rejse snarere end forventet.
Bare vi kunne rejse til Buenos Aires i morgen.
Jeg er træt. Jeg går i seng.
Elisa, kom ud, hvis du er en mand!
Kom ud, din luder!
Luder! Kom ud, din luder!
Luder!
PASSAGERLISTE
Du ved, hvorfor jeg bad dig om at komme.
Det er løgne, fader.
Alle sammen løgne.
Folk i Dumbría opfinder ting for at stille os i et dårligt lys.
Det er løgn.
Indser du, hvilken situation du har bragt mig i?
Indser du, at hvad I to har gjort...
er en total løgn?
Du og den elendige kvinde
vil begge rådne i helvede!
Fader, jeg beder dig.
Jeg har intet andet valg...
end at gøre det her, Mario...
Eller hvem fanden du er!
Betjente!
Fader, jeg begynder.
Gør det ikke, fader.
Jeg beder dig.
Hvis du er en mand... så bevis det.
Kom nu.
Nej!
Jeg er hermafrodit!
Fanden tage dig, kvinde.
Alle ærkeenglenes vrede
skal ramme dig og din...
den kvinde!
Hun er min kone.
Hendes navn er Marcela.
Læs historien om Elisa og Marcela,
ægteskabet uden en mand.
Se her.
Det gør mennesker ikke.
Hvordan lykkedes det dem?
Godaften.
Det er fint.
- Godaften. - Godaften. Fortsæt.
Godaften. Tak.
PORTO, DECEMBER 1901
Kylling! Bagt kylling!
Jeg tager torsken ud.
Kom så!
Hvad laver du? Vågn op!
Hvor meget mangler vi?
Vi har nok til en billet.
Om to måneder...
To måneder.
Maria Severa er død
Og gaderne i Mouraria
Skriger af vrede og smerte
Og gaderne i Mouraria
Skriger af vrede og smerte
Et sort slør
Sort som nymånen
Et sort slør
Sort som nymånen
Så sort som den mørkeste nat
I er anholdt.
Hun har ikke gjort noget.
Hun har ikke gjort noget!
- Forsigtig, hun er gravid. - Hold kæft og fortsæt!
Denne vej!
Jeg har en sag fra domstolen i A Coruña...
hvoraf det fremgår, at du er en kvinde ved navn Elisa...
som har et falsk personbevis.
Du blev gift med Marcela...
og rejste ind i Portugal.
Jeg er Mario.
Jeg har ikke hele dagen.
Hvad er det for en komedie, som du og denne kvinde har udpønset?
Den kvinde er min kone.
Spanierne er altid så stædige, selvrådige, højrøstede.
Hun... min kone...
har intet med dette at gøre.
Hun ved ingenting.
Hun tror, at jeg er hermafrodit, at jeg...
Stop nu,
Elisa, Mario eller hvad du nu hedder.
Jeg er ikke en uvidende landsbypræst fra Galicien,
som du og din ven kan snyde så nemt.
Hvis jeg beder betjentene om
at sætte dig i en celle med mændene...
hvor længe tror du så, der går, før de finder ud af, hvad du er?
Hvor længe?
Ikke længe...
vil jeg tro.
Er du gravid?
Kom.
Følg med.
Spis.
Hvad vil der ske med os?
Hvad er vi beskyldt for?
Transvestisme.
Blasfemi.
Dokumentfalsk.
Din ven beskyldes for at være din sammensvorne.
Det er på den anden side af grænsen.
Men først skal du stilles for retten her.
Så du bliver retsforfulgt her og udleveret til Galicien.
Det er min skyld. Marcela er uskyldig.
Hun er gravid.
Gravid?
Tag en kjole på. Jeg beder dem om at sætte dig i kvindecellen.
Må jeg være sammen med hende?
Ja.
Tak.
Du er et godt menneske.
Det var så lidt.
Min kone siger det samme, før hun skælder mig ud.
Gå.
Gå nu.
Før jeg fortryder det
og spærrer dig inde med barbarerne.
Gå.
Marcela...
Mario.
Jeg er Elisa.
Elisa.
Hvad sker der nu?
Det ved jeg ikke.
I det mindste er vi sammen.
Ja, sammen.
Tilgiv mig.
Jeg sagde, at jeg ville beskytte dig.
- Se, hvor vi er nu. - Stille, Elisa.
Du skal ikke undskylde.
Vi slipper ud herfra.
Vi skulle have rejst for længe siden.
Måske har du ret.
Jeg frygter, at vores barn bliver født her.
Inspektøren vil hjælpe os.
Han virker som et godt menneske.
Vi skal bruge mere end et godt menneske.
Bevæg jer ikke.
Se denne vej.
Klar?
Har du læst om de to kvinder, der blev gift?
Hvis vi sender dem tilbage til Spanien,
så kommer de i fængsel i 20 år.
Giv dem den her.
Det skal jeg nok.
Jeg har en gave til de spanske kvinders barn.
Held og lykke.
Det er nok. Lad os få noget orden.
Elisa...
Babyen er på vej!
Er det sandt?
Ja.
Du klarer det.
Træk vejret.
Pres.
Pres til! Den er på vej.
Ja. En sidste gang!
- Hun har masser af hår. - Ja.
Hej.
Hun er sød og sund.
Det er en pige.
Hvad hedder hun?
- Ana. - Hun er smuk.
GUVERNØRPALADSET, PORTO
Hvad er historien om de to spanske kvinder, der blev gift?
Min kone ævler løs om dem.
Hun vil besøge dem i fængslet.
De har haft mange besøgende,
det er sandt.
De spanske myndigheder presser mig.
De vil stille dem for retten i A Coruña.
De vil statuere et eksempel.
De er ikke kriminelle, de er to kvinder, der er...
Dumme.
Torsken smager ikke af noget.
Hvad er situationen?
En af dem fødte en pige i fængslet.
Fødte i fængslet?
Lige hvad vi har brug for.
Guvernør...
Hvis vi udleverer dem til Spanien,
så får de en fængselsstraf på mellem ti og tyve år.
Kan jeg regne med din hjælp til at sikre, at det ikke sker?
Juraen skal selvfølgelig være i orden.
Om ikke andet vil det irritere spanierne.
Regn med mig.
Smag på torsken og bekræft, at den er kedelig.
Ellers tak, guvernør.
Vi har nok til begge billetter, Marcela.
Så snart vi slipper ud...
Rejser vi herfra, overdrager de os til myndighederne.
Der er noget galt med hende.
Det er luftfugtigheden.
Og dette sted.
Lad mig holde hende.
Nej.
Hvad er der galt?
Hun er brandvarm.
En læge!
Vi skal bruge en læge!
Det er barnet! En læge!
Rolig nu.
Babyen har lungebetændelse. Hvis vi ikke får feberen ned, dør hun.
Jeg kan tage hende med hjem.
Vi tager hjem til mig.
- Hvordan går det? - Hvordan har de det?
Hun er uden for fare.
De sover.
Babyen er så smuk.
Jeg er taknemmelig for alt det, du har gjort for mig.
Det er et privilegium at møde dig.
Det vil de fleste være uenige i.
Vi er ikke som de fleste.
Vel?
Nej.
Har I ikke børn?
Nej.
Jeg kan ikke tilbageholde jer længere, Elisa.
Men hvis jeg lader jer gå, bliver I deporteret.
Det ved jeg.
Jeg kunne løslade jer... Det her er bare et forslag.
dagen før båden sejler.
På løsladelsespapirerne kan jeg angive en dato, der ligger...
to dage senere.
Men de skal komme sig først.
Ja.
Begge vinder.
Flere penge til dem.
Andre tæller ikke.
Vi må finde en løsning.
Hvor er Ana?
Hun er hos Flor.
Jeg bad hende om at passe hende, indtil vi er klar.
Marcela, går det godt?
Er der noget galt?
Er du ikke glad for, at vi skal rejse?
Jo.
Tro mig.
Det virker ikke sådan.
Vi bliver snart løsladt.
Der er godt her i fængslet.
Problemet venter udenfor.
Hvor vi er vanskabninger.
Hvor folk glor på os.
Hvor de griner ad os.
Hvor vi ikke kan slippe væk...
Det vil vi aldrig kunne.
Det var derfor, vi blev gift og fandt på Mario.
Og grunden til, jeg fik min datter.
Jeg troede, at de ville tro på os.
Hvorfor gjorde jeg det mod min datter?
Hvorfor?
- Min skat... - Elisa.
Hør på mig.
Jeg elsker dig over alt i verden...
men hvis du vælger at blive her med din datter, så forstår jeg det.
Jeg vil vente på dig for evigt, Marcela, for evigt.
Forstår du det ikke?
Det er hende, jeg efterlader. Hende.
Tak.
Elisa, fortæl hende, at vi vil fortælle barnet, hvem hendes mor er.
Jeg fortæller hende det.
Pas godt på hende.
Og pas på dig selv.
Jeg hadede dig.
I meget lang tid.
- Det kan jeg godt forstå. - Men de var gode forældre.
De bedste.
Det vidste jeg, at de ville være.
Var det det hele værd?
Det her?
Brylluppet, vittighederne?
At komme i fængsel?
At opgive mig?
Var det det hele værd?
HOMOÆGTESKABER BLEV LEGALISERET I SPANIEN I 2005.
I DAG ER HOMOVIELSER KUN GYLDIGE I 25 LANDE.
I 72 LANDE STRAFFES HOMOSEKSUALITET:
I 14 LANDE MED FÆNGSEL I MELLEM 14 ÅR OG LIVSTID.
OG I 13 LANDE MED DØDSSTRAF.
ELISA OG MARCELAS ÆGTESKAB BLEV ALDRIG ANNULLERET.
Tekster af: Jacob Jensen